Теодор Траянов
Осъдени

chitanka.info

Нощта допива свойта чаша, чезне

надменната усмивка в леден лик:

на мълния потъналий светлик

залутан плува над заспали бездни.

Сълза неземна, бледна капка кръв,

над нас отронват странни небосклони,

душите ни надгробен вихър гони

към сенките на смърт и дива стръв.

Нощта допива свойта чаша, чезне

без отглас у душите всеки звук!

Кога, отгде и как дошли сме тук,

кой сложи ни оковите железни?

Клепалото на ужаса зове

и стъпките на съдник ням отмерва!

И в тоя миг кой може да поверва,

че в полунощ сме били богове?

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

Лого на Моята библиотека
http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.